Bomby nastražené u silnice zabily v Iráku osm amerických vojáků.
Čtyři zemřeli, když jejich vůz zasáhla severně od Bagdádu exploze,
a po výbuchu bomby u silnice v Tikrítu zahynul pilot.
Dva vojáci byli zabiti a tři zraněni,
když jejich jednotku zasáhla bomba v Bagdádu.
Smrt osmého vojáka, k níž došlo mimo bojové linie, se vyšetřuje.
Nejméně 3 555 příslušníků americké armády přišlo o život
od zahájení války v Iráku v roce 2003.
DŮVĚRA VEŘEJNOSTI V PREZIDENTA
VÍRA VE VÍTĚZSTVÍ VE VÁLCE S TERORISMEM
ZVÝŠENÍ POČTU ÚTOKŮ
LEDEN: 56 AKCÍ, ÚNOR: 83 AKCÍ
BŘEZEN: 112 AKCÍ
PREZENČNÍ LISTINA
ANX Americká zpravodajská stanice
HRDINOVÉ A ZBABĚLCI
Washington D.C. 10:00 Východního standardního času
Kancelář senátora Jaspera Irvinga
Výborně. Děkuji vám. Tady je moje vizitka.
Děkuji, že jste přišli.
Senátore?
Samozřejmě.
Přijme vás, paní Rothová.
- Promiňte? - Senátor.
Dobře.
Dobré dopoledne, Janine.
Na dopoledni je pozitivní jedině to, že v poledne končí.
- Prosím, posaďte se. Dáte si něco? - Ne, díky.
Moc rád vás vidím. Děkuji, že jste přišla.
- Senátore? - Marcio, přinesla byste mi kávu?
Četl jsem váš článek o zvýšení počtu odborníků na image v politice.
- Vážně? - Líbil se mi, opravdu.
Byl to jiný úhel pohledu.
Díky.
Dorazí váš neohrožený mluvčí?
Ne. Budeme tu jen my dva. Nikdo nebude odrážet vaše záludné otázky.
Jen vy a já? Panečku.
Označila jste mě za budoucnost naší strany. Chci vám to oplatit.
- Tak jsem to viděla před osmi lety. - I tak jsem vám vděčný.
Jak víte, že to vzhledem k poměrům ve vaší straně nebyla jen ironie?
- Protože jsem získal 77 % hlasů. - Jistě. Jak bych mohla zapomenout?
- Víte, že dělám časovou analýzu...? - Podrobnou analýzu války s terorem.
Pokud se podobá všem ostatním letošním analýzám,
ještě výrazněji tak vyjdou najevo chyby, které se staly.
- Mohl by to být jen seznam faktů. - Který si všichni přeberete po svém.
- Nedůvěřujete nám. - Vám ano.
- Proto jsme tady. - Co přesně chcete probírat?
Chci zjistit, zda byste raději nenapsala další pravdivý článek,
než abyste těm pár lidem, kteří to sledují, připomínala, že jsme už šest let ve válce.
Z toho stejně Peabodyho cena nebude.
Jaký článek?
O novém plánu, jak řešit situaci v Afghánistánu.
O novém plánu?
O plánu, který povede k vítězství ve válce, a i když to zní jako klišé,
získáme díky němu zpět i srdce lidí.
- V čem spočívá? - Nemohu vám říct všechno.
- Národní bezpečnost. - Ale bude to stačit na článek o tom,
co podnikáme v Afghánistánu nyní - ne před šesti lety, ale nyní -
a jak naše úsilí může vyvrcholit konečným vítězstvím.
- A tohle mám chápat jak? - ,,Tohle´´?
Tohle setkání.
Tohle je moje upřímná snaha poskytnout tisku lepší informace,
přenést úhel pohledu z minulosti na budoucnost,
uznat chyby a otevřeně hovořit o tom, jak je napravit.
Krok za krokem.
- Kolik máme času? - Já mám čas do jedenácti.
Takže celou hodinu? To jste museli všichni zpanikařit.
Ne. Jsme jen odhodlaní.
Afghánistán 18:30 Standardního afghánského času
Letecká základna v Bagramu
Dávejte pozor.
- Finchi, vaši lidé jsou v pohodě? - Ano.
- Co koleno? - Jsem připraven vyrazit.
- To rád slyším. Rodriguezi? - Připravení.
Fajn. Dělejte si poznámky a ptejte se. Nejdřív dobré zprávy.
Al-Káidu a Tálibán se podařilo rozdělit na malé skupiny.
Nevěřte všemu, co se píše v novinách.
Rozprášili jsme je na daleko menší
a neškodnější uskupení, než když jsme sem dorazili.
Ted´ špatné zprávy. Ještě jsme se jim nedostali na kobylku.
Čím déle to potrvá, tím to bude horší. Jak říkal Von Clausewitz:
Nikdy s jedním nepřítelem nebojuj příliš dlouho, nebo...
- Nebo si osvojí tvou taktiku. - Správně.
S tím souvisí další věc. Podle zpravodajské služby
se al-Káida v provincii Badakšan snaží otevřít novou frontu.
- Místní to nezvládnou? - To je právě ten problém.
Nikdo tam není dost silný na boj s tímto nepřítelem
a Karzáí tyhle hochy určitě nepustí domů.
Proč to zkoušejí zrovna teď?
Chtějí se stát legitimními bojovými složkami lidu.
Kde berou vojáky?
Žádají rodiny, aby jim daly své syny.
Když to neudělají, popraví jim je přímo před očima. To je první věc.
Pak je tu Irák. Al-Káida a Tálibán sem posílají ostřílené bojovníky...
- Kudy? - To vám nemůžu říct.
Už tak toho víte až moc.
Džihádisté a wahhábité tedy postupují přes šíitské teritorium?
Postačí, když řeknu, že nepřítel je stále silnější a nepříjemnější.
Je nejvyšší čas dostat ho na lopatky a skoncovat s ním.
Na provincii Badakšan provedete letecký útok.
Předsunuté operační stanoviště zřídíte na Pamela Left,
což je 2 500 metrů vysoký vrchol, odkud uvidíte celé údolí pod sebou.
Nepřítel ho bude chtít stejně moc jako my,
proto máme rozkaz zmocnit se ho jako první, než roztaje sníh.
Vezměte si mapy. Je tam přistávací pásmo. Máte to?
- Ano. - Zřídíte tábor, navážete komunikaci.
Zprovozníte satelitní linky a budete čekat. Pokud nepřítel zaútočí,
ukážete mu sílu amerického hněvu v plném rozsahu. Je to jasné?
Teple se oblečte.
Máme to provést nezvykle rychle, nemyslíte?
Kalifornská univerzita, 7:00 Pacifického standardního času
MEADOVA KOLEJ
Pracovna profesora Stephena Malleyho
Dobré ráno.
Mám zavřít nebo...?
Jak myslíte, Todde.
Není to zrovna etické, že vám musím nosit kávu.
Já se zase musím dívat na vaši košili.
To je pravej Reyn Spooner. Stál 89,99. Nebo to bylo 69?
- Vážně? Pak to beru zpátky. - Tak jo.
Proč jsem vás požádal, abyste přišel takhle brzy, navíc s dárkem?
Myslím, že šlo o mé občasné absence.
Zní to jako název knihy o vašem semestru, že?
To bylo dobrý.
No... Já vlastně nevím.
Nikdy v životě jsem toho neměl tolik.
- Co myslíte? - Všechny ostatní předměty.
- Tohle je váš hlavní předmět. - A pak je tu ještě jedna slečna.
Vážně? Ta, vedle které tak toužíte sedět, když zavítáte na mou hodinu?
Ne.
- Co dalšího vás tak zaměstnává? - Jsem prezidentem našeho spolku.
- Ať žije vůdčí duch. - Určitě si vzpomínáte, jak je to těžký.
Čtyřdenní víkendy, sem tam půlhodinka učení...
- To jsem nemyslel. - Ptal jste se, na co si vzpomínám.
Neměla by škola nabízet dvojí vzdělání? Akademické i společenské?
Pokud nedokážete najít rovnováhu, neměl byste tu být.
A totéž soudím o většině studentů,
kteří mají průměr 2,4 a snaží se i s trojkami získat stipendium.
Dobrá, příteli.
Když jste přišel na zkoušku, často jste exceloval.
Byl jste ale jen na osmi hodinách.
Kdybychom se viděli aspoň jednou týdně, byla by to velká sláva.
Takže docházka má najednou vliv na mou známku?
Poslyšte, Todde.
Bral byste za zbytek semestru dvojku?
Žádné plus ani minus, prostě čistou dvojku?
Dám vám ji hned teď.
Nedělám si legraci.
- Dvojku za co? - Za to, že už nikdy nepřijdete.
Nenapíšete ani nepřečtete nic, co zadám.
Že už se na moje hodiny po zbytek studia nikdy nepřihlásíte.
Dvojku za nic?
- Kývněte na to a můžete jít. - Půlka lidí by za takovej návrh zabíjela.
- Ti tady ale nesedí. - Asi vím, o co vám jde.
Je tu ještě jedno řešení. Má dvě části, o kterých nelze diskutovat.
Za prvé vás od této chvíle uvidím na všech hodinách.
A za druhé si poslechnete o dvou studentech, kteří mi dali naději.
Možná pak pochopíte, proč jsem vás sem dnes pozval.
To jsou jen vibrace. Budeme se stáčet k základně.
Reaguješ rychlostí zárodku.
- Hopla. - Tomu říkám přátelský nebe.
Jak se můžeš bát víc mraků než kulek?
Radši bych chytil kulku, než se zřítil.
Myslíš, že jsi rychlej?
Stanovili jste si velice šlechetný cíl.
Ale tento cíl pro budoucnost Afghánistánu
zůstane jen tlachy, když nejdřív nevyřešíme vojenský problém.
Naše speciální jednotky získají vyvýšené pozice
v klíčových oblastech po celém Afghánistánu dřív, než roztaje sníh.
Proč musí nejprve proběhnout vojenská fáze?
Nejdřív musíme zničit nepřítele.
Teprve pak můžeme začít dělat vše pro to, aby nová demokracie přežila.
- Takže se musí zabíjet lidé. - To jsem neřekl. Řekl jsem ,,nepřítel´´.
- Nevytrhávejte to z kontextu. - Promiňte. Chtěla jsem to zjednodušit.
V roce 2002 jste řekl: ,,Tálibán má navždy zlomený vaz.´´ Tleskali vám.
,,Mise splněna.´´ Chyba lávky.
Mýlili jsme se.
Ted´ víme, že nepřítel se zlomeným vazem se stále může plazit
a že se z této první lekce náležitě poučil.
Berete jako samozřejmost, že bude následovat lekce druhá.
Myslíte, že bychom se jinak sešli? Bude takový celý zbytek naší schůzky?
Jen vám pokládám otázky.
Můžete mi dát jeden příklad toho, v čem se nepřítel poučil?
Uvědomil si, že bojujeme na dvou frontách.
A dějiny takové sebevědomí často trestají.
Proto tuto novou strategii zahajujeme přímým vojenským útokem.
Musíme obsadit vyvýšené pozice.
Komu se to podaří, ten bude mít možnost pozorovat,
přednostní právo zaútočit a příležitost dozírat.
- Dozírat? - Proto Římané budovali pevnosti.
Bud´ máte nepřetržitý dohled, nebo nepřetržité násilí.
Takže tam zůstaneme napořád jako Římané?
Řekl jsem ,,nepřetržitě´´, ne ,,trvale´´.
Musíme být stejně urputní jako povstalci, jinak oni vydrží déle.
S takovou ochranou postavíme školy, nemocnice...
- A co státy NATO? - Dobrá otázka. Kde jsou?
Nemůžeme čekat, až se rozhodnou, proto už jsme tuto novou strategii zahájili.
A proč teď? Proč ne před rokem? Před dvěmi lety? Nebo třemi?
Ze dvou důvodů. Za prvé, satelity a bezpilotní letadla
nejsou tak vševědoucí, jak tvrdí výrobci.
To ví každý. Zadejte do Googlu ,,Predator´´.
- Druhý důvod je nepěkný. - To je kód pro ,,mimo záznam´´?
Pro tuto chvíli ano.
Dobře.
- Írán. - Co provádí?
Kromě výroby jaderných zbraní, komunikace se Severní Koreou
a toho, že tvrdí Izraeli, že netuší, jak vypadá opravdový holokaust?
Umožňuje wahhábistickým povstalcům přechod z Iráku do Afghánistánu
nejkratší cestou.
Přes íránské území?
- Potvrdili to? - Svým popřením.
Dokazuje to existenci nové osy zla.
1300 let trvající vraždění mezi sunnity a šíity se odkládá,
aby mohli zabít víc Američanů na více místech.
Stále hovoříme mimo záznam? Tohle je totiž na reportáž.
Můžeme se dohodnout. Chápete, co vám říkám?
Radikálové se spojují proti nám.
Musíme Američanům připomenout, kdo jsou nepřátelé.
Máte důkaz, že se proti nám spojují, nebo tvrdíte, že je tu možnost...?
Tento nebezpečný vývoj situace nelze podceňovat.
Je to vážná hrozba pro bezpečnost našeho národa. To můžete citovat.
Ted´, když má Írán jaderné zbraně, nemůžeme...
Když říkáte ,,jaderné´´, zní to jako obchodování se strachem...
Vaše postavení vám luxus tohoto názoru dovoluje. Mně ne.
Nesu zodpovědnost za bezpečnost amerického lidu, mám to v popisu práce.
Z toho důvodu nyní uvádím do chodu tuto novou strategii.
Kdy to celé začne?
Před deseti minutami.
Rozumím.
- Pozor. - Zbývají dvě minuty.
Dvě minuty. Připravte se.
- Tamhle je stará protivzdušná zbraň. - Na hřebenu je protivzdušná zbraň.
Zapnout noční vidění!
Všechno v pořádku. Včera tu fotila bezpilotní letadla.
Je to stará zrezivělá zbraň ráže 23 mm s hlavněmi omotanými drátem.
- Bystré oko. - Rezavá, odrátovaná, mimo provoz.
A kdo ji odrátoval?
Hlavně že nemůže střílet.
Co je?
Stará zbraň, která nestřílí, může sloužit jako nepříjemná past.
Takovou veteš vidím ze vzduchu pořád. Tomuhle místu říkáme ,,Vrakoviš...´´
Zdravotník!
Kterým směrem mám letět?
Jsme pod palbou. Voláme o pomoc.
Podej sem prst.
Otoč to k nim.
Přistaň!
- Jak že se jmenují? - Ernest a Arian.
Arian? Podle ,,vznešené´´ rasy Árijců?
Píše se to s krátkým A. Kam tím míříte?
- Nerozumíte legraci? - Prosím?
Když se někdo jmenuje Arian, může přece býtjen...
Afroameričan.
A na tom záleží? Zůstaňme u toho Američana.
Fajn. Takže sportovci?
Jinak by si tuto školu nemohli dovolit.
Sportovní stipendisti. Chcete mluvit o lidech, který jsou úplně jiní než já?
Co je?
Profesoři nejsou učitelé, ale obchodníci.
- Fajn. Co prodáváte? - Vás vám.
Víte, nemusíte mi dělat žádnou laskavost, doktore.
- Proč? - Proč mi nemusíte dělat laskavost?
Proč už nemáte zájem?
A měl jsem ho, protože jsem chodil na hodiny?
Ano. Nejenže jste na ně chodil, ale také jste se zapojoval.
Četl jste všechno, co jsem zadal. Byl jste hladový.
V každé debatě jste se trefoval do černého. Proč už ne?
Už jsem vám odpověděl. Je v tom spousta věcí, holky...
Nemluvte nesmysly, Todde.
- Pokračujte. - Nechci se vás dotknout.
Máme na to hodinu.
Neztrácejte ani vteřinu starostmi o moje city. Já se o vaše taky nestarám.
Díky. Měl byste psát přáníčka pro Albi.
Tak pokračujte.
- Řekněte to. - Dobře.
Politická věda. Co je na ní vědeckého kromě psychologie,
která zkoumá, kolik naivních voličů se chytí, než pochopí, o co jde?
Vědecká složka se zabývá jen tím, jak vyhrát.
Ne tím, jak vládnout nebo být lepší, ale jen tím, jak vyhrát.
l když vypadáte hloupě, pokrytecky nebo zločinecky.
Dejte mi příklad.
Třeba současní prezidentští kandidáti.
Oznamují svou kandidaturu tím, že hlasitě prohlašují, že kandidovat nebudou.
Co to má znamenat?
- To je staré jako dějiny samy. - To ne, protože...
Dostal jste mě, když jsme brali starý filozofy.
Ze starýho Řecka. To jste mě fakt dostal. Byli úžasní.
Ale někde... Někde mě to prostě pustilo.
- Byl jste někdy v Řecku? - Ne.
Jinak byste věděl, že tamní vláda prezentuje tu naši jako vizi budoucnosti.
Vidíte?
Pokud Sókratés, Platón ani Aristotelés nic nezmůžou, co udělá Todd Hayes?
Bude nadávat? Vzdá to?
Budu platit daně, dodržovat dopravní předpisy...
To je pěkné. Ale čekal jsem něco významnějšího.
Významnějšího? Že bych se třeba stal kongresmanem?
- To je určitě významnější. - No jo. Paráda.
Stanu se jedním z těch idiotů - a to myslím opravdový magory - kteří dělají zákony?
Pěšákem, kterej si češe pěšinku podle ostatních?
Tlučhubou, co nikdy nic neřekne, přestože nezavře pusu?
Mám být někým, kdo káže o morálce
a přitom si to dělá pod stolem? Prosím vás.
Ten, co zpronevěří milion a řve jako evangelista, když ho chytnou?
A o kolika se to nikdy neprovalí?
Pokud je tohle významnější, než být dobrým člověkem, k čertu s tím.
Jo, tady mě to pustilo.
Skoro jste mě přesvědčil.
- Skoro. - Cože?
Že skutečně víte, o čem mluvíte.
Se slovy vám to jde. Ale zněla by líp, kdyby se v nich ozýval tlukot srdce.
Kdyby pramenila ze zkušenosti,
kdybyste klepal na dveře, olizoval obálky, byl na veřejném shromáždění,
zkrátka nějakým způsobem riskoval.
Olizováním obálek něco riskuju?
Rozhodně víc než žvaněním.
Ernie.
Brácho.
Na Pamela Left je problém.
- Jaký problém? - Chinook byl zasažen granátomety.
Mají mrtvé a zraněné a nepřistáli na určeném místě.
- Kde přistáli? - Tři kilometry jižně od cíle.
Vrtulník je poškozený, dva pohřešují.
- Upřesněte to. Kdo chybí? - Finch a Rodriguez.
Má se zato, že vypadli ze stroje nedaleko plánovaného místa přistání.
Nikdo neví, jestli přežili.
Ernie.
Brácho.
Ariane!
Ty pitomej idiote.
Jak moc je to s tebou zlý?.
Dost. Můžeš ke mně?
Jsem zaklíněnej. Nemůžu vytáhnout nohu.
Vydrž.
Vyšlu záchranný vrtulník.
Naveďte ho do půli cesty mezi Pamelou a námi.
Ať krouží, dokud nezjistíme, co se děje. Vidíte něco?
Nevím, na jak dlouho. Blíží se studená fronta a husté sněžení.
Chci vidět maximum po co nejdelší dobu.
- Kdy tam někdo dorazí? - Mám letadlo,
které tam bude za 20-25 minut, ale...
Ať letí.
Chci mluvit s tím hajzlem, co tvrdil, že ta hora je zajištěná.
V afghánském terénu musí malé týmy zřídit předsunutá operační stanoviště.
Slyšela jsem o předsunutých operačních základnách, ale o stanovištích ne.
- ,,Stanoviště´´ se mi jeví menší. - To také je.
- Copak? Řekněte to. - Omlouvám se, ale...
Víte... V pentagonštině mi to zní jako ,,návnada´´.
Rozhodně to neznamená, že na té hoře vysadíme jednoho nebo dva lidi.
- Ale působíme teď v malých týmech. - Říká muž v klimatizované místnosti.
Taková je válka, v níž bojujeme. Civilizace bohužel bez použití násilí nepřežívají.
Nepovedete diplomatická jednání přes ministerstvo zahraničí?
Byli jsme napadeni.
Na útok se nedá reagovat diplomatickou cestou.
Bin Ládin považuje za diplomacii to, že nenatáčí popravy.
Saddám porušil 16 rezolucí OSN a OSN reagovala tím,
že vydala přes 30 prohlášení, odsuzujících jeho jednání.
Francie, Čína a Rusko s ním mezitím dál obchodovali.
l my jsme mu v 80. letech dodávali zbraně.
- Ted´ už jsme jinde. - Ano, ale nemělo by se prošetřit, jak...?
Jak a proč teď není důležité. Musíme jít kupředu.
Bojujeme s nepřítelem, podle kterého je uplynulých 1 300 let vývoje lidstva
kacířstvím podléhajícím trestu násilné smrti.
Pokud bychom s tím podle vás neměli skoncovat...
Jako všichni ostatní chci bin Ládina dopadnout,
ale nechápu, jak si můžete myslet, že minulost není důležitá.
Důležité a významné
je zavedení nové strategie, která vyhraje tuhle válku.
Válku, kterou nemůžeme prohrát.
- Ale nevítězíme v ní. - Zatím.
Tahle strategie to může změnit.
A co takhle strategie, která přivede vojáky domů?
- Jen tak odejít? - To není řešení?
Dobrá. Pojďme si to představit.
My odejdeme a Afghánistán se opět obrátí k Tálibánu.
Už teď z Tálibánu vzniká něco ničemnějšího a silnějšího,
protože proti supervelmocím si stojí v poměru 2:0.
Zmasakrovali by lidi, kteří volili a byli natolik hloupí, že uvěřili našemu slovu.
Byl by to konec nadějí milionů Afghánců, konec americké důvěryhodnosti,
konec Ameriky jako země, která ve světě koná spravedlnost.
Až tam za dva roky znovu půjdeme - a to mě můžete citovat -
bude proti nám stát zničený Irák, beznadějný Afghánistán a jaderný Írán.
Kolik vojáků budeme potřebovat pak? Musíte připsat několik nul.
Počkejte... Mohu mluvit na rovinu?
Chystáte se zavést další novou strategii
bez ohledu na ztráty na životech a výši nákladů, protože čekáte...
- O ztrátách na životech řeč byla. - Jaké jsou vaše odhady?
Jádrem této strategie je trpělivost a odhodlání.
Díky ní se naši vojáci dostanou tam, odkud budou moci zabíjet nepřátele,
abychom pak mohli zahájit obnovu země.
Zůstaneme tam třeba 10 let. Uděláme vše, co bude třeba.
,,Vše, co bude třeba.´´
Proč tedy trvalo tři roky, než dali obrnění Hummerům?
- To už se podařilo... - Doplňkové části neskýtají stejnou ochranu.
Proč prezident trvá na miliardových investicích do ponorek a stíhaček,
které v této válce nepoužije?
- Na čem myslíte, že pracuji? - A proč posíláme 150 000 vojáků
do země, která nás nenapadla, a jen desetinu do státu, který ano?
Jak dlouho budete vy novináři tuhle otázku ještě opakovat?
- Dokud nedostaneme odpověď. - Dobrá. Tady je.
- Irák byl téměř vyspělým státem. - ,,Byl´´ je správný výraz.
Dobyli jsme ho rychle díky početní převaze.
Afghánistán byl, je a vždy bude definicí nehostinného třetího světa.
Velké armády tam selhaly, ještě než se Alexandr stal ,,Velikým´´.
My jsme dobyli Irák? Jak mi to mohlo uniknout?
Z vojenského hlediska ano.
Udělali jsme chyby.
Obrovské chyby, které by neměly být nikdy zapomenuty.
Kdo ale mohl před šesti lety tušit, co dělat a kdy,
když jsme sledovali, jak naše letadla vráží do našich budov?
Vzpomeňte si, jak jsme se třásli, co nám nepřítel předvede jako přídavek.
Jak bylo najednou všechno v ohrožení.
Rodina, přátelé, mateřské školky...
řeky a mosty, jaderné elektrárny.
Pamatujete, jak teror zbarvil další ráno do odstínů, které jsme nikdy neviděli?
Od té doby zahynuly desetitisíce lidí kvůli tomuto strachu
a chybám, které způsobil.
Ale otázka, která zůstává a která mě v noci nenechá spát,
protože na ni musím najít odpověď, zní: Co uděláme teď?
Sakra.
První četo?
Bože můj. Blíží se k nim.
- Jsou naživu. - Ano.
- To jen duje sníh. - Kryj mě z boku.
- Ať A-10 uvede, kdy tam budou. - Říkali za 18 minut.
To bylo před 7 minutami. Hned mě spojte s pilotem.
Záchranný vrtulník krouží nad místem a čeká na vaše rozkazy.
Takže Ernest a Arian do toho šli dobrovolně?
To je otázka nebo obvinění?
- Jen otázka. - Ano, šli dobrovolně.
Jdou to adrenalinový typy. Mají rádi extrémy...
Ne, adrenalinové typy určitě nejsou.
Mluvil jsem o neohroženosti,
kdy má člověk strach, ale přiměje se udělat další krok.
To je odvaha, ne?
Ale v reálné podobě.
Čeho se bojíte vy? Většina lidí má obavy, že nesežene práci,
že bude muset bydlet u rodičů, nebo je děsí splácení školného.
Toho se bojím taky.
Nebo se vás hlas ve vaší hlavě neustále ptá: ,,Neměl bych svůj talent víc rozvíjet?´´
,,Využívám co nejlépe čas, vyměřený na tomto světě?´´
Na to se asi ptá každej.
Mnozí z nás se bojí odpovědí.
Vzpomínáte si na naši druhou nebo třetí hodinu,
kdy jsem vás nečekaně vyvolal?
Seděl jste na kraji, kde studenti sedí, když nechtějí mluvit -
dost blízko, abyste splnili povinnost,
ale zároveň dost daleko, abych na vás neviděl a nemohl vás vyvolat.
Ztrapnil jste mě. Zeptal jste se, co říkám na to zadání.
- Řekl jsem, že jsem ho nečetl. - Ale reflexivně.
Bez výmluv a vytáček, na rovinu.
- Měl jsem jenom strach. - Ale přiměl jste se udělat další krok.
Vzpomínáte si, o čem jsme tenkrát diskutovali?
Trapný věci člověk maže z hlavy.
Šlo o kliniku, kterou otvírali na Adamsově ulici.
Narkomanům tam dávali zadarmo čisté jehly.
Třída o 80 lidech to měla za dobrý nápad.
Zastávali názor, že se zabrání šíření nemocí a sníží kriminalita. Vy jste řekl...
Když se za peníze daňových poplatníků pomáhá lidem porušovat zákony bezpečněji,
proč nemáme na silnicích pruhy vyhrazený pro opilý řidiče?
To je větší problém než drogy.
- Stejnej princip. - Z pohledu ekonomiky.
Ano. A taky z pohledu bezpečnosti.
Vždyť jsi to zadání ani nečetl.
- Ne, ale to mi nebrání přemýšlet. - Má pravdu.
Píchl jsem do vosího hnízda.
Student, který nečetl zadání domácího úkolu a přiznal to,
se stal ústřední postavou jedné z nejzajímavějších debat, jaké jsem zažil.
Kam se ten student poděl?
Takže se domníváte, že počet našich vojáků v Afghánistánu je dostatečný?.
Ano. V Afghánistánu můžeme uspět s menší vojenskou silou
nejen díky přesnému zpravodajství, které v té oblasti funguje,
ale hlavně díky vysoké kvalitě speciálních jednotek.
Ti muži jsou profesionálové.
Připomíná mi to Abramse v roce 1968.
- Abramse? - Ano. Vzpomínáte si?
- Jak už je to dlouho? - ,,Nejde-li Vietkong do větších bojů,
vyšleme menší skupiny, na které určitě zaútočí.´´
,,Aspoň se bude bojovat.´´ 58 000 jmen ukazuje, že tato strategie se moc neosvědčila.
Vy máte nějaký problém s vývojem?
S tím, že čety vojáků ze speciálních jednotek vyslídí nepřítele?
- Ale čety jsou malé. - A o to právě jde.
Abrams. Vy si nahráváte staré dokumentární filmy?
Ne.
1968 byl můj první rok v univerzitních novinách.
- V liberálním plátku? - Ano.
- Nikdy mě to nepřestalo bavit. - To mám štěstí.
- 1968. - To vám bylo šest.
Ale četl jsem jako šesťák.
- 40 let v této branži. - Nemusíte to říkat tak nahlas.
To znamená, že byste měla mít dost důvtipu, abyste poznala, že se láme chleba.
Američané musí pochopit,
že nejde jen o to povstalce zastavit, ale že je to i naše morální povinnost.
Nemůžeme dovolit, aby dál šířili zlo a teror.
Prostřednictvím přesné vojenské akce učiníme nejdůležitější první krok.
První krok? Co jsme tedy dělali uplynulých šest let, senátore?
Druhá světová válka trvala necelých pět let.
Otoč se.
Potřebuju vidět tvou nohu a zjistit, v jaké je poloze.
- Neomdlívej. - Jasně.
Potřebujeme škrtidlo.
Jsem bez ruky.
- Zaber, brácho. - Sakra.
Záchrana je na cestě.
O tom nelze diskutovat.
Mají-li Američané přijmout další novou strategii,
chce to víc než jen vágní přiznání, že v minulosti došlo k chybám.
Můžete mi vlastními slovy říct, kde přesně jsme šlápli vedle?
Nejhorší práce tajné služby v dějinách.
Rozhodnutí v rukou lidí, kteří nikdy nebojovali.
Špatný styk s veřejností.
Z Abú Ghraíbu jste měli druhé Vánoce. Konečně bylo o čem psát.
Vy jste někdy krev v boji proléval?
- 6 let jsem byl u tajné služby. - Ale nepůsobil jste v terénu.
To přece víte. Ve West Pointu jsem odpromoval jako nejlepší z ročníku.
Vynikal jsem ve zpravodajské činnosti. Měl bych se za to omlouvat?
Ne, to po vás rozhodně nechci.
Víte, vedeme tu velkomyslnou debatu o válce a politice
a já jsem si něco uvědomil.
Těžko protlačíte vážné téma
mezi skandály o domovech pro svobodné matky, diskuze o obezitě
a další zábavné pořady, které na vaší stanici vysíláte.
Možná mi věnuje sedm vteřin
ta moderátorka s velkou hřívou, vybraná pro vaši cílovou skupinu.
Odpusťte. Jmenuje se Summer Hernandez-Kawalski?
To je její skutečné jméno?
Co se to s vámi novináři stalo?
- Proč jste kam vítr, tam plášť? - Prosím?
Kam vítr, tam plášť. Podle toho, odkud fouká víc.
Kdy jste začali zaměňovat názor většiny za pravdu?
Jako když jsme podporovali invazi v Iráku?
Podporovali? To rozhodně ne.
Prodali jste ji. Vaše stanice prezentovala každou reportáž z Iráku
s vlajkou přes celou obrazovku, salutujícím srdnatým námořníkem
a orlem bělohlavým za hudby Aarona Coplanda.
Věřili jsme stejně jako vy, že Irák je legitimním nepřítelem.
Požádali jste nás, abychom se přiklonili na vaši stranu kvůli vojákům...
Vaše stanice se tak zachovala bez uzardění.
Udělali jsme to pro vás.
My oba... Janine.
Oba vystavujeme naše vojáky riziku.
Já jsem své chyby přiznal. Kdy to uděláte vy?
- Na lince dvě máte senátora Skilkena. - Děkuji. Ať okamžik počká.
Víte, v jistém smyslu jsme na stejné lodi.
Jsme spolupracovníci. Oba máme zodpovědnost.
Válku už jste prodali. Ted´ vás žádám, abyste mi pomohli prodat řešení.
Musím vzít ten hovor.
Mohl jste telefonovat odsud.
Myslíte, že chci, abyste mě slyšela prosit o peníze?
UNlVERZITA V HARVARDU
Muset volit mezi spravedlností a mírem, volil bych spravedlnost - Roosevelt
KDO JE KDO VE WASHINGTONU
BUDOUCÍ NADĚJE KAPITOLU
Autor JANINE ROTHOVÁ
Irving je nepochybně hoden toho, aby byl označován na největší naději
a budoucnost republikánské strany.
Má malý, ale nikoli nevýznamný vliv, Který již začal uplatňovat.
- Proč čekají? - Asi nás chtějí dostat živé.
Vymýšlejí, jak to udělat.
Dýchej.
První dvojice nasadí lat´ku ostatním.
Vytáhla si téma...
,,Jaký koncept zahraničních vztahů
lze doma praktikovat nejlépe s větším účinkem?´´
- Díky bohu, že to nevyšlo na nás. - Pojďte. Máte 15 minut. Zlomte vaz.
Arian Finch a Ernest Rodriguez
To se povedlo.
Kruci!
- Co je? - Jsi v pohodě? Zvládneš to?
- Jo. - Dýchej.
- Však dýchám. - Dýchej.
Omluvte kolegu. Tak moc chce dostat dobrou známku,
že by si kalhoty ušoupal a snad spolkl i vlastní jazyk.
Víte, proč utnuli pozitivní diskriminaci? Kvůli jeho prospěchu.
- A co vy, doktore? - Co máte na mysli?
Říká se: Ti, kteří něco neumí, učí.
Je práce profesora opravdu maximum, kterého jste byl schopen dosáhnout?
K tomu máte talent?
Dostal jste mě.
Víte, před třiceti lety jsem měl úplně jinou představu,
co tato práce obnáší.
Chtěl jsem publikovat teorie, které změní životy tisíců lidí.
Na vedení univerzity bych udělal takový dojem,
že by mi snesli modré z nebe, abych tady zůstal.
- Maloval jste si vzdušný zámky. - Viďte?
Noviny, do kterých píšu, nikdo nečte. Studenti se za mnou chodí poradit,
ale škola v oběžnících stále komolí mé jméno.
- Tak proč tu pořád jste? Kvůli penězům? - Kvůli penězům? To určitě ne.
Zůstávám tu, protože jsem sobec.
Sobecky čekám na ty vzácné okamžiky, kdy se v mé třídě objeví někdo
s tak výjimečným nadáním, že má šanci dokázat velké věci.
Můj dar nespočívá v teoriích, ale v umění rozpoznat potenciál u druhých
a v pravý okamžik je trochu postrčit.
- Myslíte, že jsem jedním z nich? - Co byste řekl?
Ernest a Arian vám denně dokazovali, že jsou výjimeční?
Dost často, aby to bylo jasné. Vy se od nich lišíte především v tom,
že máte přirozený talent, který oni postrádali.
Proto museli tvrdě pracovat a nebylo to pro ně jednoduché.
A uměli taky trefit míček o rychlosti 150 km/hod? To bych s nimi měnil.
Ne, oni by měnili s vámi.
Na střední školu chodili v oblasti, kde vyrůstali.
Byla to Bohem zapomenutá místa, která se vašim školám vůbec nepodobala.
Na dveřích byly detektory kovu, učitelé nosili pepřové spreje.
V těchto hrozných podmínkách nedostali nic zadarmo.
- To samé jsem viděl ve Vietnamu. - Co?
Jako první se do války hlásí lidé, se kterými tato země nezachází dobře.
Ernest a Arian vyrůstali ve čtvrtích,
kde se lidé vraždí kvůli nejnicotnějším hloupostem.
,,Pocházíš ze čtvrti dva bloky jižně od mé.´´ Prásk.
,,Máš na autě lepší ráfky než já.´´ Prásk.
A co udělali, když se odtamtud vyhrabali a měli to štěstí, že zůstali celí?
Šli bojovat za zemi, která tyto čtvrti ignoruje,
ledaže je tam povstání nebo epidemie vraždění.
Ale existují i mladí lidé, kteří mohou využít všech výhod, které tato země nabízí.
- Myslíte mě? - Obvykle jsou to ti,
kteří udělají velký krok zpátky, když se začnou hledat dobrovolníci.
- Snažíte se mě naverbovat? - Naverbovat vás?
Přesvědčil jste Ernesta a Ariana vstoupit do armády a teď verbujete mě.
Tři muži z té fotografie se nevrátili domů.
Jeden si ve vězení odpykává doživotí.
Chcete vědět, co nejhoršího se kdy stalo mně?
54 stehů z protestní akce v Chicagu, po návratu domů.
Ernesta a Ariana jsem neverboval. Právě naopak.
Líbilo se mi, co udělali? Ne. Souhlasil jsem? Ne.
Hluboce mě to zasáhlo. Ale respektuji jejich důvody.
Věřili, že nejlepší způsob, jak změnit poměry v této zemi, je bojovat za ni.
Zainteresovanost. To je koncept zahraničních vztahů,
který bychom rádi zavedli doma.
Za hranicemi se nám daří.
Náš ministr zahraničí toho projel víc než kterýkoli jiný v historii
a máme víc ambasád než kdy jindy.
Není to jen proto, že letadla už nejsou žádnou vzácností?
Nebo tím, že jen existuje víc zemí, kde můžeme ambasády zřídit?
Můžeme se rozhodnout, že nebudeme létat letadly ani poznávat nové země.
Ale pokud budeme, je to podle mě zainteresovanost.
Zainteresovanosti mimo naši zemi se toho nedá moc vytknout,
přestože došlo k velkým selháním.
Například?
11. září a Rwanda.
Somálsko. Jen 150 kilometrů od Miami leží komunistická země.
Tohle by chtělo víc než 15 minut.
- Žádný stát není dokonalý. - Každý stát by se měl chtít zlepšovat.
Takže, kámo, pokud se s tím spokojíš,
rádi bychom zbývající čas věnovali zainteresovanosti,
tomu, jak ji vidíme v zahraničí, ale v našich ulicích ji postrádáme.
Tady doma se od největších problémů úplně odvracíme.
Problém nejlíp zdvojnásobíte, když se k němu obrátíte zády.
Samozřejmě. Amerika musí dělat víc.
- My děláme víc. - Proč?
My děláme víc.
Zrušíme třeba předposlední ročník na střední škole.
Místo studia jsou tři možnosti. Rok u mírových jednotek v zahraničí,
rok u amerických jednotek v jednom z 500 nejchudších okresů v zemi
nebo u důstojníků v záloze tady nebo v zahraničí.
Každý si něco vybere a nepřipouštějí se omluvenky.
To má být vtip?
Ne. Byla demokracie vtip? Nebo občanská práva?
Co kdyby se všichni absolventi naučili pochodovat a napadli jsme sousedy?
Po cestě by zabloudili.
73 % prváků kalifornských univerzit neví, která země sousedí s Minnesotou.
Ty to víš? 77 % amerických prváků nezná jména obou senátorů svého státu.
A 50 % všech osmáků neumí psát nebo počítat na úrovni osmé třídy.
Když nefunguje 25 % našich dělníků, říkáme tomu Velká hospodářská krize.
Jak tomu říkáme, když nefunguje 50 % žáků?
Ještě větší hospodářská krize?
A s Minnesotou sousedí Kanada.
To je to nejchytřejší, co jste za celý den řekl.
A co náklady?
Absurdní a nedosažitelné. Nebo se mýlím?
Ne tak absurdní jako 9 000 dolarů, na které přijde ročně každý student. 9 000krát...?
Krát 3,8 milionu absolventů. To je 34 miliard dolarů.
Dnes platíme o dvě miliardy dolarů víc než před pěti lety.
Za horší výsledky.
Kdo by nestál o zkušenost, kde nejde o rasu, bohatství
a o to, odkud pocházíme? Jsme prostě všichni Američani.
Byli by z nás lepší lidé.
Potíž je, že v této zemi nejsou z tohoto pohledu rovné podmínky.
Vyřešit to může povolávací rozkaz.
Takže bych musel chodit do školy o rok dýl?
Ty už jsi tu osm let, brácho.
S diplomy a penězi, které vyděláme, bychom se
mohli všichni zavřít do velkého domu s vysokými zdmi.
Copak velký dům s vysokými zdmi není americkým snem?
5. červenec 1776.
A co 8. prosinec 1941?
Nebo 12. září 2001.
Copak vy po maturitě nechcete studovat na Harvardu nebo ve Stanfordu?
Nechcete vydělávat peníze? To jsou kecy.
Podle mě tohle obrovský téma jen pokrytecky okecáváte.
Jdeme na to.
Co to je?
To je divný.
Dělají si srandu?
Povolávací rozkaz
Děkuji.
Doktore, vypadáte, že se o vás začaly pokoušet vředy.
Ty už mám. Otázkou je, jestli začnou krvácet.
Hlavně si přestaňte myslet, že nás k tomu donutil ten úkol. To ne.
Tomu nevěřím. Mohli jste si vybrat jakoukoli školu s jakýmkoli zaměřením.
- A pak splácet 200 000 na školném. - Co programy, které ho odpouštějí?
Ty sice existují, ale nakonec vám stejně neodpustí tolik, kolik inzerují.
- Arian přednesl skoro celou řeč. - A myslíte, že statistiku dělal celou sám?
Říkal jste nám, že se nemáme schovávat za bezpečnou hradbou.
Tím jsem nechtěl říct, ať vstoupíte do armády. Kdyby ano, vyřízl bych si jazyk.
Uniká vám podstata.
Protože netvrdím, že armáda je lepším řešením než nejlepší školy?
Ne, protože nevidíte, že kdybysme dělali něco jinýho,
nebyli bysme u toho nejdůležitějšího, co se děje.
Doktore, tyhle události ovlivní naše životy,
stejně jako Vietnam ovlivnil ten váš.
Já jsem se nepřihlásil. Povolali mě.
V 1. světové válce němečtí vojáci psali básně o odvaze svých britských protějšků,
obdivovali je a smáli se vrchnímu velení,
které jimi mrhalo po tisících.
Jeden německý generál napsal:
,,Nikdy jsem neviděl, aby takovým hrdinům veleli takoví zbabělci.´´
Tenhle příměr je naprosto přesný i teď.
Naškrobení politici, kteří vedou tuhle válku,
nepatří k nejlepším ani nejchytřejším. Ani zdaleka.
Zatímco naši vojáci pokládají v boji své životy, tihle nabubřelci
prohlašují: ,,Nepřítel nám dal lekci, ale my se ze svých chyb poučíme.´´
Na tom se shodneme. V čem je problém?
My už víme, jak systém funguje.
- Přemýšlejte přece. - Už se stalo.
Nevyvíjí se to dobře, proto je to ještě důležitější.
Nechápu. Co tím myslíte?
Nebýt aféry Watergate, neučili bysme se o Nixonovi.
Kdybysme 12. září zabili bin Ládina
nebo nás iráčtí šíitové přivítali s pompou,
nikdy bysme nemuseli přemýšlet, jestli náboženství vážně hlásá vraždění
a lidi potřebují diktátora, aby se přestali zabíjet.
Největší armáda v historii nedokáže dopadnout tři muže.
Jak můžeme prosazovat demokracii
a přitom posílat miliardy saúdským králům, kteří ji neuznávají?
- Takže skočíte do ohně? - Nebo budeme sedět v koutě.
Ti, co vedou tuhle zemi, zasáhnou, když je to potřeba.
Přihlásíte se, když to bude třeba, nebo budete jen přihlížet
a necháte všechno na ostatních?
Jsou to jednoduché otázky.
S potenciálně příšernou odpovědí.
Prosím vás, věřte mi, že kdybych si myslel, že ten boj má smysl, podpořil bych vás.
Ale co raději změnit politiku tady doma?
Ted´ uděláme tohle, pak se vrátíme a půjdeme do školy.
- Na armádní náklady. - Pak můžeme něco změnit.
Černej a mexickej válečnej veterán se vzděláním.
To by bylo.
Žádný dluhy, který by řídily náš další krok. Pak na nás dají, doktore.
Mohli bysme leccos změnit.
Možná.
- Proč to ti Tálibánci neskončí? - Jsme pro ně cennější živí než mrtví.
Pilot.
Kdy budete na místě?
Až tam dorazíte, zahajte střelbu.
Informujte záchranný vrtulník, že bombardér A-10 vyčistí prostor,
ale že míří do nebezpečné přistávací zóny, kde máme dva nechráněné vojáky.
Předejte tuto zprávu po velitelském řetězci co nejpřesněji.
Řekněte jim, že to není tak snadné, jak to 14 500 kilometrů odtud vypadá.
Omlouvám se, že jsem vás nechal čekat. Právě se hlasuje...
Mohu něco říct...?
V roce 1991 naši stanici ANX
koupila společnost, která je známá hlavně prodejem mýdla a žárovek.
Přes noc se z naší organizace s důrazem na zpravodajství
stala obchodní jednotka, kterou zajímaly jen zisky a sledovanost.
Plášť ve větru. Věděla jsem to. Ale věřila jsem, že zůstanu samostatná.
Zvýšení platu jsem chápala jako důkaz, že jim stále jde o kvalitní zprávy, ale...
Janine, posaďte se, prosím.
- Díky, že jste to řekla. - Taková je pravda.
Jak mohu... ověřit výsledky této mise? Přiřadíte k vojákům novináře?
Ne. Na to není prostor.
Speciální jednotky se pohybují rychle. Mohu poskytnout infračervené záznamy.
Výborně. Ty se těší největší oblibě.
Nové informace vám budu předávat přímo já.
Skvělé. Děkuji. Ale musím vám to pokazit.
Ano? Jak?
Co když dojde k nejhoršímu a předsunutá stanoviště selžou?
Neselžou.
Uvažuje prezident o zvýšení počtu vojáků,
které by případně vyslali jako posily?
Armáda na tom není nejlépe. Nepovolali byste mladíky, kteří se nepřihlásili sami?
Odvody? Ne. To není zapotřebí.
Máme vše, co je třeba, abychom nepřítele zlomili,
až na podporu veřejnosti.
To bude na vás.
Jak víme, že se to tentokrát podaří? Lidé jsou velmi nedůvěřiví.
Po 11. září jsme měli na své straně celý svět.
6 let nato zažíváme období, kdy není nejsnazší být Američanem.
Přehánění nám nepomůže.
Prosím vás. Naše vlastenectví teď nikdo neposuzuje.
Tohle je přece jedno z nejhorších období pro vyvěšení americké vlajky.
- Lidé potřebují... - Vítězství.
Národ, prezident, já,
všichni potřebujeme v Afghánistánu zvítězit.
Díky vítězství se veřejnost přeorientuje, Kongres přestane křičet a začne diskutovat.
- Pomůže to i Afghánistánu. - Bezpochyby.
A také vaší straně.
Naše strana reprezentuje bezpečnost a moc, kterou je tato země známá.
Dává všem tyranům najevo,
že USA mají žaludek i výdrž na to, aby ukončily své boje.
,,Ukončily´´?
Chcete vyhrát?
- Prosím? - Chcete vyhrát válku s terorem?
Ano, nebo ne?
- Ano, nebo ne? - To je široké...
Je to základní otázka, na kterou lze odpovědět pouze ano, nebo ne.
Neurčitost nese porážku. Zastavte se, a jste mrtvá.
Jediným řešením pro Ameriku...
Promiňte.
Omluvte mě.
lrving.
Kdy?
Munice.
Dobíjím.
- Kolik jim zbývá munice? - Jak to mám sakra vědět?
- Proč je Tálibánci nezasáhnou? - Chtějí, aby vystříleli náboje.
Informujte mě.
Je to jen krycí palba. Šetři munici.
Už toho mám po krk, Janine. Mám po krk toho ponižování.
Znovu a znovu dovolujeme, aby naši úžasnou zemi ohrožovaly
tyhle malé ubohé kmenové gangy.
Ale to přestane.
Uvědomujete si, co máme v rukou?
Uvědomujete si, jaké máme možnosti?
Protože Bůh ví...
že...
Je mi hrozně, když žádám muže a ženy v uniformách,
aby riskovali své životy kvůli vítězství...
když v hloubi duše vím, že neexistuje jiné řešení.
Ne s tímto nepřítelem. Ne s jeho středověkou vírou.
Ale útěcha, kterou mohu poskytnout rodinám padlých
s naprostým přesvědčením...
spočívá v tom, že nepoložili své životy nadarmo.
Tak. Zpoplatňovat transakce přes internet, nebo nezpoplatňovat?
Toť otázka.
Marcie. Mé poznámky, prosím.
- To je vaše strategie, viďte? - Je to produkt myšlení nové školy.
A tou novou školou jste vy. Máte na své straně prezidenta.
- A? - Budete-li pod úspěchem podepsaný,
je to skvělý způsob, jak se odlišit od ostatních potenciálních
kandidátů na prezidenta.
Ted´ mě velmi dobře poslouchejte.
Nejde mi o prezidentský úřad.
Byla to příjemná hodina. Máte v rukou cenný materiál.
Tohle je mé přímé číslo. Budete-li mít otázky, zavolejte.
- Děkuji. - Marcie, můžete prosím za mnou?
VŠE, CO BUDE TŘEBA
- Hej. - Co je?
- Víte, kolik jich zbývá? - Tucet nebo víc.
Ať A-10 střílí, dokud jí nedojde munice.
Záchranný vrtulník bude na místě za šest minut. Fouká protivítr.
Spojte mě s pilotem.
Vidí nás?
- Už je konec? - Pro nás, pokud přežili.
Bud´ ve střehu.
Takže mám zrealizovat projekt Ariana a Ernieho,
i když mi to připadalo jako pohádka?
- Dal jste jim jedničku? - Lepší dvojku.
- Cože? - Nezvládli statistiku.
Proč mi nepovíte o jedničkářích?
Protože si je nepamatuji.
Takže nezbytným předpokladem pro vás nejsou známky, ale docházka?
Odhalil jste tajemství, Todde. Nazývá se potenciál.
To víc vypovídá o tom, čeho jste schopen,
než když dostanete jedničku, o které za dva roky nevíte.
Mluvíte o těch, co mají průměr 2,4 a chtějí i s trojkami stipendium?
Ti dva trojky nedostávali.
- Možná čisté dvojky. - Ne za to, že to zabalili.
Jste rád, že narukovali?
Už dvakrát jsem vám řekl, že jsem se je snažil zastavit.
Ale vážíte si jich za to.
Takže se mám řídit vaší radou,
i když ti dva, o kterých mi vyprávíte, vás neposlechli?
Nakonec stejně udělali, co chtěli.
Je ale možné, že na mě tlačíte z určitého důvodu. Třeba jde o to,
jak vzácně narazíte na studenta, do kterého se vyplatí investovat čas,
a jak často - aspoň mám ten pocit -
se vám takového člověka nepodaří přesvědčit.
Tyhle neúspěchy ve skutečnosti začaly před deseti, možná patnácti lety.
Pravdou je, že dřív se mi při podobných setkáních dařilo.
- Co se změnilo? - Vy. Studenti naproti mně.
Protože jsme chytřejší a nechceme umřít kvůli hovadinám.
Chcete se dostat co nejdál od reálného světa.
Kvůli hovadinám - kolikrát to ještě uslyším?
Spoléhají na vaši apatii, na vaši vědomou ignoranci.
S ohledem na to plánují strategie a vymýšlejí, co jim díky tomu může projít.
Tak mi to všechno vyčtěte. Mějte mi za zlé, že chci v klidu žít,
protože můžu a protože jsem na to dost chytrej.
Obviníte mě proto, že s vámi nechci pracovat
na nějaké pitomé kolektivní farmě?
Víte co, doktore? Mluvíte jako mí rodiče.
Ti tvrdí, že mi poskytují lepší život, než měli sami,
a pak se na mě naštvou, protože mám nervy si ho užívat.
K čemu je dobrý mercedes za 90 000, když nemá v nádrži dost benzínu
a navíc jezdí po silnicích, které se kvalitou blíží rozvojovým zemím?
Pokud jsou všechny vaše řeči o Kongresu a politice pravdivé,
je-li situace opravdu tak zlá, jak tvrdíte,
a tisíce amerických vojáků jsou po smrti a umírají, zatímco mluvíme,
pak mi povězte, jak si ten svůj pohodový život můžete užívat?
Řím hoří, synu. A ne kvůli lidem, kteří to celé začali.
Ti už jsou zapomenutou minulostí. Je to kvůli nám - nám všem -
kteří nic neděláme, jen marníme čas a kryjeme si záda.
Lidé ve všech koutech světa bojují s cílem změnit věci k lepšímu.
A je lepší zkusit to a selhat, než se o nic nepokusit?
- Ano. - A co když člověk skončí tam, kde začal?
Udělá aspoň něco.
Děkuju, že jste zaklepala. Co náš mládenec chtěl?
- Rozhovor z očí do očí. Hodinový. - Páni. Debakl, nebo reportáž?
Zatímco tady sedíme, probíhá nová významná vojenská operace.
Máme exkluzivitu? Sakra. Povídejte.
Základní informace hned zveřejníme. O jakou operaci jde?
- Janine. Slyšíte? - Nezdá se mi to.
Nevím. Mám z toho špatný pocit. Jako by to byla...
- Co? - ..bouda.
Copak jste placená za zkoumání svých pocitů? Řekněte mi fakta.
- Nemůžeme to udělat znovu. - Co máte na mysli?
Nemůžeme jen tak zveřejnit, co nám řeknou,
jako jsme to udělali na začátku...
Prosím vás. Vzpamatujte se, nebo se mi z vás rozskočí hlava.
- Je to váš oblíbenec, ne? - Ne, to není.
Dává vám exkluzivní právo. Je to dárek, sakra.
Je to propaganda. Nemusíme přece vysílat všechno, co vláda chce.
Ne, vysíláme zprávy. A zahájení nové vojenské operace je zpráva.
Máte výčitky svědomí? Není na to už trochu pozdě?
No tak. Co je to za operaci?
Jste dost starý na to, abyste si pamatoval kapelu The Who?
- A dost mladý, abych ji poslouchal. - Tady je nový šéf, stejný jako ten starý...
Je to stejné jako ve Vietnamu, jen v novém balení.
Vyšlou malé čety s mladými kluky jako návnadu. Je to totéž...
To je spekulace. A spekulace nevysíláme.
Jsou úplně stejní. Zoufale hledají způsob, jak z toho ven.
Zoufale chtějí odvrátit pozornost od Iráku. Chtějí tak moc zvítězit,
že Irvingovi naslouchají - a ten umí sakra přesvědčovat.
Ale nemá plán pro den následující po útoku.
Básní o srdci a duši lidí, ale myslí na vrtulníky a vojáky.
Kristepane. Na lidech mu vůbec nezáleží.
Celé je to strategie... Zkratka do Bílého domu.
No tak je ctižádostivý. A co?
Dovolíte, aby vám politické názory zatemnily rozum?
Dělám jen svou práci.
Máte informovat o prokazatelných faktech, abych je mohl dát do vysílání.
Žádná nemáme. Nejsou tam novináři.
Musíme se spolehnout jen na jeho slovo. Vám tady není horko?
Ale něco vám povím. Má plán na období po volbách.
A jeho náplní nebude dlouhý a pomalý mírový proces. Ne.
Ti lidé mají v zásobě hračky, které nesměli 50 let použít.
- Prý má po krk ponižování. - Nevytahujte zase ty kecy o jaderné pohromě.
Chcete slyšet, jak zní skutečný vítězný slogan?
Řekl mi to. Mám to napsané.
,,Uděláme vše, co bude třeba, abychom zvítězili.´´
Vidíte? ,,Vše, co bude třeba.´´
Výborně. Mohla byste se laskavě uklidnit?
Mám dojem, že Irving má plán,
jak dostat ty zlosyny, kteří nás napadli, ne?
Naši diváci to budou schvalovat, a stejně tak já.
Co se s vámi stalo, Howarde?
Kde je ta doba, kdy jste si každého podal, pokud jste věřil, že jste v právu?
Kdysi jste býval dobrý.
A taky jsem nevěřil, že se dožiju čtyřicítky. Prosím vás.
Nemůžete mě v tom nechat samotnou.
Ne. Nemůžu přijít o tu reportáž.
Na čem se zakládají ty vaše potrhlé spekulativní řeči, kterými se oháníte?
Na ženské intuici? Čekal jsem od vás víc.
Čekal jste úhlednou časovou analýzu.
- Přesně tak. - Pokud to neuděláme my, tak kdo?
Tohle je naše práce. Politici, novináři, všichni říkají:
,,Kéž bychom tehdy věděli to, co víme teď.´´ To jsou žvásty.
Všechno bylo nabíledni. Věděli jsme o tom, stačilo spojit jedno s druhým.
Jenže jsme to neudělali, nebo ano? Skákali jsme, jak oni pískali.
Co když se mýlíte?
Poslyšte. Je vám 57 let.
Vaše matka potřebuje nepřetržitou péči.
Jaká jiná stanice o vás po tom všem bude mít zájem?
- Chci jen... - Nechtějte to po mně.
Vaše verze nikdy nespatří světlo světa a vy to víte.
Ale to, co řekl on, zveřejnit nemůžu.
Nemůžu.
Měla byste si to rozmyslet.
- Pojď ke mně. - Snažím se.
Pojď ke mně.
No tak.
Pilot.
Vraťte se tam a odpravte ty zatracený Tálibánce.
Přečtěte si nápis.
Počkejte.
To je všechno?
Dobrá.
Ještě poslední věc, mějte strpení.
Rozhodnutí, která děláte nyní, můžete změnit
jen lety tvrdé práce.
Během těch let se stanete někým jiným.
Tak je to s každým. Oženíte se, zadlužíte.
Ale nikdy už nebudete takový jako teď.
Možnosti a potenciál...
Jsou velmi vrtkavé.
Možná už je pak nebudete mít.
Předpokládáte, že jsem se už rozhodl?
A že toho budu později litovat?
Říkám jen to, že už jste dospělý.
Na dospělosti je nejhorší, že začíná, aniž byste si to vůbec uvědomil.
To už máte za sebou desítky rozhodnutí.
Musíte si ale uvědomit, Todde, že pak už je všechno jen na vás.
Jste na všechno sám. Jste svým vlastním pánem
a rozhodnutí, která uděláte, budou už navždy jen a pouze vaše.
Omlouvám se, ale na tom nápise je do osmi a už je po osmé.
- Ano. Promiňte. - Takže mé rozhodnutí znát nechcete?
V úterý v devět máme hodinu. Tam se ho dozvím.
- Copak, Muno? - Nesouhlasím s vaší známkou.
Myslíte tři plus? Zavřete za sebou.
Tak se na to podíváme...
Co munice?
Došla mi.
Mně taky.
Záchrana nedorazí včas.
Ne.
Musíš odtud vypadnout. Běž.
Nepůjdu.
Můžeš se hýbat. Tak běž.
Ani za milion.
Ne takhle.
Ne se sklopenou hlavou.
Pomoz mi vstát.
Tak pojď.
- Jdeš dneska na astronomii? - JD organizuje turnaj ve videohrách.
- Jak to, že jsi tak brzo vzhůru? - Byl jsem u Malleyho.
Podle naší sesterské stanice KZDZ z Los Angeles popová zpěvačka Fate
konečně požádala o rozvod s rapperem Bully-Dogem.
Loni v létě Fate a Bully-Dog absolvovali slavné turné po Tichomoří,
kdy se Fate při natáčení zeptala reportéra,
jak dlouho trvá cesta autobusem z Tokia do Pekingu.
Dále tu máme hlavní reportáž dne.
Republikánský senátor Jasper Irving ohlásil...
O čem jste mluvili?
O známkách.
První kroky operace byly podniknuty ve všech částech země.
Nechá tě propadnout?
- Nechá tě propadnout, že jo? - Ne, nenechá.
V překvapivé ofenzívě obsazují američtí vojáci klíčová místa Afghánistánu.
Cože? Ty už víš, jakou ti dá známku?
Víš, jakou ti dá známku?
NEJNOVĚJŠI UDÁLOSTI
CZECH